Когато още следвах мечтите си,
пазейки ги в чантичката си...
Превод: Chep92
Писмо, което се страхувах да ти дам.
Онези ярки чувства,
сияещи в дълбините на сърцето ми.
Редакция: Chep92
Аз изследвам всичко и всеки.
Вълнението в сърцето ми,
започнало в онези летни дни,
когато видях усмихнато ти лице, отразяващо се във водата.
Стайлинг: Chep92
Играехме в проблясващия прибой
и разбивахме всяка вълна.
Споменът за онзи ден, когато си играехме заедно,
избледня с времето.
Сега аз просто се преместих...
Вярвам в любовта...
С тези три важни думи,
скрити в сърцето ми.
Вървя по пътя си.
Не знам защо си се залепила за Юкинари, но това никога няма да проработи.
В края на краищата Юкинари има...
...гинефобия.
Тя няма да отстъпи, аз също.
Имение. Браво!
Мамо, отивам да видя Юкинари.
За малко да забравя.
Секретното ми оръжие. Не беше лесно да приготвя всичко това.
Тръгвам!
Какво...
Да не би Михару-чан?
Къде ли отива?
Почакай малко, това означава...
Сега Юкинари е сам вкъщи...
И защо нервнича така?
Появи ми се шанс.
Просто ще го натисна и както обикновено ще вляза.
Юкинари, довлечи си задника и ела тук...
Юкинари?
Разбирам.
Разбирам, че Михару-чан си тръгна и те изостави, но това не означава, че трябва да се депресираш.
Първо, Михару-чан просто не може постоянно да живее само с теб.
И освен това, може да е отишла на гости.
Но мисля, че до обед ще се върне.
Нали?
Юкинари.
Щом сега си такъв, какво ще стане, когато се върне на Сейрен?
Сейрен ли?
Съжалявам, не исках да...
Мислиш ли, че си е тръгнала?
Заради това, че съм такъв, е решила да се върне на Сейрен?
Защото съм плах, мекушав и бавен?
Боже.
Михару-чан е на Земята.
Не откачай.
Всичко ще е наред.
В края на краищата, това не е онзи случай.
Не е ли?
Какво означава "не е онзи", Кирие?
Е, аз... искам да кажа...
Криеш ли нещо?
Ами, просто видях отражението й върху стъклото на колата, така че не се е върнала на Сейрен.
Кола ли?
Каква?
Скъпа, бяла, чуждестранна.
Това е всичко, което знам.
Бяла, скъпа, чуждестранна...
Кой познава Михару-чан и пътува с подобна кола?
Фукуяма!
Лошо!
Михару-чан е в опасност!
Ей!
Почак...
Боже, Юкинари! Почакай ме!
За първи път виждам...
...такова невероятно скъпо имение.
Какво желаете?
Здравейте.
Фу, Казухара-кун вкъщи ли си е?
Ние сме му приятели.
Какво?
Ей, Юкинари, кога е ставал наш приятел?!
А какво, според теб, трябваше да кажа?
Разчитай на мен. - Какво казахте?
Какво казахте току-що?
Ами, казах, че сме приятели на Казухара-кун...
Приятели на Казухара-сама?!
Моля Ви, извинете ме.
Чувствам се слаба от шока.
От шока?
Само Вие, г-це, моля да влезете.
Какво? Само аз ли? - Ей, почакайте! Ами аз?!
Много се извинявам.
Казухару-сама мъже не приема.
Извинете.
Това няма да ме спре.
Днес не съм такъв какъвто съм обикновено!
След 9 минути 37 секунди.
Ще спася Михару-чан.
Проклет лабиринт!
Почакай ме, Михару-чан!
След още 4 минути и 11 секунди.
Невероятно...
Къде съм сега?
В коя посока е имението?
Сега ще си отдъхна малко и...
Това е площадката за хеликоптери.
След нея е басейнът.
Фукуяма е глупак, но има страхотно имение, нали?
Нещо не е наред ли?
"Не е наред"?!
Какво беше това?
Сигурно е прескочила мишка.
Не се притеснявай.
Що за идиотизъм?
Има много по-безопасни методи.
Да влезем.
За съжаление, Казухара-сама в момента е в следобедна дрямка,
но ние ще разгледаме забележителностите на имението, докато той дремва.
Задължително ли е?
По-безопасно ще е, ако влезем вътре.
Какво каза тя?
Гадост, почти ме хванаха, все едно е гнездо на оси.
Но няма да ме хванат!
Докато не взема Михару-чан от дяволската хватка на Фукуяма!
Не може да бъде!
По дяволите, пропуснах.
Тук е Алфа 1.
Забелязан е нарушител.
Започвам преследване.
Какво става тук? И това прислужници ли са?!
Ей, какъв е този вятър?!
Цялото въздушно кондициониране в имението е автоматично и протича от долу нагоре.
Нещо не е наред ли?
Просто го спрете! Спрете го! Спрете го!
Насам.
Що за дом е това? Боже...
Сутиенът ти не ти ли е малко мъничък, момиче?
Горнище 89 см, а долнище 64 см.
Трябва да престанеш да носиш размер F.
Иначе чудесните ти гърди ще се деформират.
Какво, по дяволите, искаш да кажеш?!
В асансьора има скенер за тела
и когато Казухара-сама е вкъщи, той е включен, за да може господаря в реално време да се наслаждава на телата ни.
Събираме данните за научния отдел на Фукуяма...
За разработката му трябваха 5 години...
Откачени ли сте? Да създадете такава отвратителна машина...
Не можахте ли да разработите нещо по-полезно?!
Не ти ли хареса?
Никога!
Тогава да продължим.
Искам вкъщи...
Изпуснахме го...
Добре, ще го потърсим по-късно.
Тук е X4, напуснахме сектора.
Прието.
Спасен съм.
Да, но как ще изляза от този лабиринт?
Не, не!
Не трябва да се отпускам!
Михару-чан ме чака, трябва да я спася!
Какво?
Подвижна мишка е влязла този път.
Нали, момиченце?
Къде изчезна гостът ни?
Какъв е този шум..
Казухара-сама.
Лилика?
С какво мога да Ви помогна?
Какво става тук?
Извинете за безпокойството, но е дошла една ваша приятелка.
Приятелка ли?
Развеждах я из имението, но тя се изгуби по пътя.
Странно, кой ли може днес да е дошъл при мен?
Аз съм виновна, изпуснах я от поглед.
Не се притеснявай. Направи ли както ти заповядах?
Да. Изпратих Михару във вашата стая.
Разбирам.
Боже, как, по дяволите, да изляза от тук?!
Мислех си, че днес най-накрая ще призная на Юкинари и станах рано, за да му приготвя...
Гадост, защо стана така?
А? Михару-чан?
Коджима?
Какво...
Само един изрод е могъл да го направи...
Фукуяма!
По-добре да спреш! Къде, по дяволите, са дрехите ми?!
Ей, Фукуяма...
Какво стана, Фукуяма?! Добре ли си?!
Какво има, Фукуяма?!
Ей, Фукуяма!
Тъпа ли си?!
Какъв е този обяд с вкус на боклук, присви ме, разкъсва ме!
Обядът ми!
Толкова лошо готвиш, що за отрова е това?!
По-добре да бях ял от боклука.
Не обиждай!
Станах рано и много се старах, за да го приготвя.
Знам, че не е толкова вкусен като на Михару-чан, но го приготвих като полезно блюдо!
Дори пресметнах калориите...
Пресметнах хранителния баланс на интегридентите!
По дяволите, Фукуяма, чуваш ли ме?
Ей, хайде, Фукуяма!
Бих искал...
За какво говориш? Не те разбирам...
Последното ми желание, Коджима.
Ще можеш ли да го изпълниш?
Какво е то?
Лекувай ме...
Какво?
Ако ме лекуваш, ще умра без съжаление.
Ах, а ако е възможно, облечи розова униформа на медицинска сестра.
Ей, ти!
Боже, добре тогава.
Просто да те полекувам, нали?
О, имаш настинка.
Отива ти, Коджима.
И размерът е подходящ.
Да бе! Тази пола е прекалено къса!
Не се притеснявай за нея.
Тя така ми харесва.
Ще ми донесеш ли онази книга, госпожо медицинска сестро?
О, не, ръката ми е със собствено мнение!
Стига си гледал под полата ми...
Съжалявам.
Предполагам, че си ме ударила толкова силно, че сега сигурно страдам от "Синдрома на Чуждите Ръце".
Какви ги говориш?
Надявам се ще можеш да простиш някак си на тази две глупави ръце.
Това е, защото ти ме биеше, биеше, биеше-е-е...
О, не, отново "Синдрома на Чуждите Ръце"! - Добре, ще я донеса!
Ти, мръсно, гнило парче...
Какво?
Какво има?
Т-Точно сега на гърдите ти имаше синьо дете или нещо такова...
Какво, по дяволите, говориш?
Бате! - О, Лиза.
Съжалявам, че ти прекъсвам веселбата.
Призовах зли духове, но един от тях избяга.
Сега ще го прогоня, моля те, почакай малко.
Добре, давай по-бързичко.
Хаяте, прогонваш амулет.
Съжалявам за целия този шум. - Върни се зъл дух!
Това е хобито на сестра ми.
Не я мрази.
Не ме интересува какво, просто направете нещо по-бързо!
Какво ли да предприема?
Какво ще кажеш за това?
Това...
Ти си прекрасна жрица, Коджима.
Сега върви!
Ти вече не се страхуваш.
Върни изгубените души в царството на тъмнината!
Да, точно така.
Ще се постарая да те излекувам!
Ще ми помогнете ли?
Не. Трябва да почистя тук, така че отивай в стаята на Казухара-сама.
Добре.
Разбрах Ви.
И кога ще свърши всичко това?
Отпусни се бате, злите духове отиват в друг свят!
Нещо се съмнявам.
Гадост!
Всичко, което исках, е да се сближа с Юкинари!
Отивам си вкъщи още сега...
Не си отивам вкъщи, нали?
Да.
Лиза, скоро ли ще свършиш?
Няма да позволя на никой да избяга!
П-Почакай, какво правиш?
К-К-Какво? Какво искаш?
Косаме.
Казвам се Косаме. - Зная!
Днес се запознахме.
Тогава беше много привлекателна.
Искам да разбера повече за Кирие-сама.
Тогава ни прекъснаха, хайде да продължим.
Не-е-е-е!
Ей, ти, спри!
Ето къде си била, Коджима.
Фукуя...
Излекувай ме, Коджима-а-а-а...
Наистина ми е лошо...
Кирие-сама, нека да продължим...
Всички да спрат!
Кирие-сама! - Излекувай ме-е-е-е!
Не-е-е-е-е!
Махнете се!
Всичко, което искам, е да обядвам с Юкинари!
Излекувай ме!
Михару-чан.
О, Кирие-сан!
Михару-чан, Слава Богу, открих те.
Да. Кирие-сан - изглеждаш страхотно.
Добре ли си?
Фукуяма да не те е тормозил?
Не.
Фуку, искам да кажа господаря и прислужницата Лилика-сан бяха много мили с мен.
Какво?
Работя като прислужничка при Фукуя, искам да кажа при господаря.
Работиш?
Да.
Обременявам Юкинари-сан с разходите за храна, така че реших да му помогна като работя тук.
Лоша идея.
Фукуя, искам да кажа господаря ме нае и ми даде тази униформа.
Земния език е много сложен, още се обърквам.
Така е Коджима.
Облечи тази униформа и ме излекувай.
Хайде да си поиграем заедно на прислужнички!
Играй си сам в Ада!
Кирие-семпай е много по-опасна от злите духове, нали?
Ударите й са съкрушителни.
Да, но е прекрасна.
Какъв натоварен ден.
Съжалявам.
Много исках да Ви помогна.
О, не се притеснявай, не си струва.
Вината не е твоя.
Михару-чан?
Откакто дойдох на Земята, причинявам само неприятности.
И изглежда накарах Юкинари-сан да се притеснява.
Михару-чан, сигурна съм, че си гладна.
Хайде да се прибираме вкъщи и да го изядем заедно с Юкинари.
Да!
Кирие-сан.
Не мога да се удържа, хайде да побързаме.
Боже, Михару-чан ти си уникална.
Кирие, обяда ти изглежда хубав.
Най-важното е вкусът.
Да, така е...
9 часа и 54 минути по-късно.
Те идват...
Жените са около мен...
Дошли са да ме хванат...
"Нямаме подобна дума - любими..."
Ето какво ми казаха те, смеейки ми се в лицето.
Каква е тази болка, усещам я в момента...
Погледни ме, аз вече сияя.
Защото си близо до мен.
Чувствата ми, тези, които другите нямат...
Усмихни се, ще ти ги предам, докосвайки устните си.
Искам да те докосна, желая го...
Спри времето и порасни малко, защото искам да те целуна.